- Kom tillbaka, Warlow. - Jag behöver hans blod.
- Då dör han. Det räcker nu. - Vi hade ett avtal.
Ja, men Eric gjorde slarvsylta av det.
Du som är vampyrernas gud får ta ansvar för dina undersåtar.
Allvarligt? Jag biter i min egen arm och du visar huggtänderna?
Se så, Warlow. Drick.
Så ja. Drick, bara.
Han piggnar till. - Ska vi gå, Warlow?
- Han kan inte rädda vampyrer nu. - Det skiter jag i.
- Hur kommer jag härifrån? - Gör inte så här. Du har ett val.
Eric har massor av Warlows blod. Ta det, och lämna oss i fred!
Berätta hur jag tar mig härifrån. Annars dör Sookie!
- Sookie, använd ljuset. - Det kommer inte att funka.
- Snyggt jobbat. - Tack.
- Mrs Bellefleur. - Tack för att ni ställde upp.
Det här ville vi inte missa.
- Kom, jag ska visa var ni ska sitta. - Tack.
- Mår du bättre? - Hur så? Måste du i väg?
Det är bara det att begravningen börjar strax.
Just det... Okej.
- Var du beredd att bli min i går? - Det vet du.
Är du det fortfarande?
Jag lovade dig, och jag håller mina löften. Alltid.
Jag tror dig.
Bra.
- Kom hit. - Vad är det?
Du kan inte gå på begravning med ett sånt sår. Jag ska läka det.
- Tack. - Ingen orsak. Gå nu.
- Är det säkert att du mår bra? - Ja, jag mår prima.
Tack för att ni kom.
Fint att se er.
Hej, Arlene.
Är det där den knäppa Stackhouseflickan?
- Jag ber om ursäkt för henne. - Glöm det, bara.
- Mrs Fortenberry. Mrs Bodehouse. - Hej, Sookie.
- Är de där stolarna upptagna? - Nej, varsågod.
Hur är det med Hoyt, förresten?
Det är jättebra. Han har flickvän och allt.
Ful som stryk, men åtminstone ingen rödhårig blodsugare.
- Sookie. - Värst vad du var stilig, då.
Det behövs en begravning för att tämja besten.
- Är stolen bredvid dig upptagen? - Jag höll den åt Jason.
Ingen fara, jag förstår. Ses vi efteråt?
Det är klart. Alcide...
- Tack för att du kom. - Ingen orsak.
- Han luktar som en riktig karl. - Ja, verkligen.
Vem är han?
Eric.
- Northman. - Overlark.
Jag återkommer för att kontrollera att du har förblött.
Mina herrar! Ni kan gå härifrån.
Se så. Gå och döda dina kidnappare.
Min skapare ligger i den där lådan.
- Har du druckit Tru-Blood? - Ja.
Vad händer med mig?
Jag beklagar.
Han kommer att dö en hemsk död.
Du kan se på om du vill, men annars är du fri att gå.
"Men om en änka har barn eller barnbarn"-
- "må dessa i första rummet ta sig an sina föräldrar"-
- "och återgälda sina föräldrar, ty sådant är välbehagligt inför Gud."
Vissa säger "Gud, fosterlandet, familjen", i den ordningen.
Andra säger "Gud, familjen, fosterlandet".
Terry och jag talade om det-
- och enligt honom var det "familjen, familjen och familjen".
Och så trodde han att det skulle förbli.
Trots att jag är en Guds tjänare var jag nöjd med hans svar-
- för jag visste att han talade från hjärtat.
Terry Bellefleur trodde på familjen.
För honom var det alltings källa.
Tyst. Var vampyren som sårade dig lång och blond?
- Northman. - Såg du vart han gick?
Bakom mig.
Snälla du!
Kan du döda mig?
Har du haft med den rödhåriga vampyren Jessica Hamby att göra?
Ja.
- Gjorde du henne illa? - Ja.
I så fall dödar jag dig gärna, din jävla kackerlacka.
Hej, allihop. Ni känner mig som stans sheriff.
Men i dag är jag bara Andy.
Terry och jag var kusiner, men vi växte upp som bröder.
Vår farmor gav oss en pliktkänsla gentemot samhället.
Hon lärde oss att vi hade ett ansvar mot det samhälle som fostrat oss-
- och att vi i släkten Bellefleur hade en särskild uppgift.
För mig innebar det att stanna här.
Men för Terry innebar det nåt större.
Men när han kom tillbaka, - och det här är ingen hemlighet...
Ansvarskänslan tycktes honom tung att bära.
Jag minns att han sa att kriget inte är nån lek.
"Det vet jag väl", sa jag. "Nej, det gör du inte."
Jag visste att han hade rätt. Jag förstod det inte som han.
Sen försvann han till platsen där vi lekte som barn.
Vi kallade det Fort Bellefleur.
Terry!
Jag hoppades att du ville prata med mig i dag.
Portia är orolig för dig. Farmor också.
Jag är också orolig för dig.
Även om du vägrar prata tänker jag fortsätta att komma hit.
Säg åtminstone vad du vill ha för öl!
När man köper två av varje sort blir expediten förbannad.
Raging Bitch IPA.
Vad sa du?
Raging Bitch IPA. Det enda ameri- kanska öl européerna stod ut med.
- Jag kollar upp det. - Du kanske måste specialbeställa.
Det du har gjort för vårt land är speciellt.
Du har ingen aning om vad jag gjorde för vårt land.
Kan du inte berätta för mig?
Prata med mig.
Vad är det du vill?
- Vi vill att du återvänder till oss. - Jag har inget där att hämta längre.
Det har du visst! Sally Winford har skilt sig.
- Har hon barn? - Tre. Två flickor och en pojke.
- Jag står inte ut med barn. - Strunt i Sally, då!
- Om jag fixar jobb åt dig, då? - Lycka till!
Snabbare, din subba! Snabbare, snabbare!
- Har du sett en lång, blond vampyr? - Han släppte oss fria.
- Vet du vart han tog vägen? - Det finns gott om korridorer här.
Berätta vad du gjorde med din kanin. Skadade den? Tafsade på den?
Ni är fria. Varsågoda att döda människorna.
Jason Stackhouse.
Du ser frisk och nyter ut.
- De förde bort allihop. - Pam? Willa?
Och Tara och Jess. Allihop.
Senast vi sågs luftade du ganska hatiska tankar.
Jag vet att jag gjorde det.
Hur bra hittar du här på anläggningen?
- Jävligt bra. - Jaså?
Hur är det nu... Har jag gjort dig frisk nån gång?
Det tror jag inte.
Då ska jag bjuda på nåt gott.
När du drömmer om mig, dröm snälla saker.
Simon Guildford. Johnson. - Hit med kardan.
Jag ska vara ärlig.
När Andy bad mig ge Terry jobb kände jag mig tveksam.
Men han visade sig vara en av mina bästa medarbetare nånsin.
Han missade nog inte en enda dag.
Dessutom var Terry en av de bästa-
- och mest lojala vänner jag nånsin haft.
Terry, det är jag!
Jag tog med mig en kille till dig. Minns du Sam Merlotte?
Prata med honom. Berätta om ölet.
Terry, om du kan höra mig: jag äger en bar som heter Merlotte's.
Min leverantör hittade ölet du pratade om. Raging Bitch.
Jag smakade själv i går. Jävligt gott.
Jag tänkte att vi skulle fiska och slappna av lite.
Jag kan fiska.
- Hur är det att jobba på restaurang? - Jobbigt, men jag gillar människor.
Jag gillar varken jobb eller människor.
Han skojar bara. - Eller hur? Sam erbjuder dig jobb.
- Napp! - Så där, ja! Du har turen med dig.
Släpp fram mig. Den högg fast ordentligt.
Kom, din lille rackare.
- Kasta tillbaka den. - Det är bara en mal. Än sen?
Allt liv har betydelse. Kasta tillbaka den.
Tänk om det inte funkar!
- Det kommer att funka. - Jag spillde ut min öl.
Du ska få en ny.
Jag gillar dig, Sam.
Detsamma.
- Gå och dö. - Jag är redan död. Försök igen.
- Jag är din läkare. - Nej, min gisslan.
Hej, vampyrer. Får jag en stund i enrum med doktorn?
- Nej... - Nu.
- Du glömde att fråga mig en sak. - Förlåt?
Under våra terapisessioner. Det var nåt du glömde att fråga mig.
Vad var det jag glömde?
Du borde ha frågat hur du ska dö. Då hade du varit förberedd.
Om jag ska vara ärlig bryr jag mig inte.
Jag kommer att dö lycklig.
Vill du veta varför?
Gärna. Det betet tar jag.
Jag har knullat din avkomma.
Det där borde du inte ha sagt. Det kommer att stå dig dyrt.
Talade du sanning?
Har du haft sex med Pam?
Hon sa att hon var hora tidigare.
Vi hade ett avtal. Sex mot att hon skulle slippa isoleringen.
Kom.
- Vänta, tänker du inte döda mig? - Nej.
Vi ska leta reda på Pam. Hon ska få döda dig.
Det har hon gjort sig förtjänt av, ditt äckel.
Jag var inte säker på om jag skulle hålla tal.
Men jag och Terry har jobbat ihop så länge att jag måste.
Är det en pojke eller en flicka?
Jag träffade Terry Bellefleur hans första dag på jobbet.
Allt jag visste var att han var en stentuff marinkårssoldat-
- med en jävla massa problem... Ursäkta språket.
Han hade ingen erfarenhet av att jobba i kök.
Jag ville inte ha nån hängande i hasorna, särskilt ingen soldat.
Hur är läget, grabbar?
Men efter nån timme mötte jag Terrys blick-
- och fick se nånting helt oväntat.
Vad är det som händer med stripsen?
Terry. Terry? Soldaten!
Jag vill göra ett bra jobb. Vill du hjälpa mig?
Annars tror jag inte på sånt, men nu såg jag det.
Jag såg rakt in i hans själ.
- Hur mår du? - Jag vill inte sumpa det här.
Då är det ingen fara. Mamma låter inte det hända.
- Förlåt för stripsen. - Ingen fara. Han kan vänta.
- Jag ska visa dig en sak. - Tack, Lafayette.
Tack så mycket.
När man ska fritera strips måste potatisen vara helt torr.
Annars sprätter det i ansiktet.
Lägg det i korgen. Doppa ner det, bara.
- Så här? - Fast jag använder hela kroppen.
Jag gör så här.
Och så här. Och så lite sexigare...
Man kan köra en cha-cha, om man vill.
Så ja.
Det vita rummet är bakom nästa dörr.
Det skriket känner jag igen. Håll honom.
- Hej, Ginger. - Minsann.
Är det inte min egen riddare?
Jag satt på gungan i timmar utan att gunga alls.
Jag var för envis för att låta nån lära mig.
Det var samma sak när jag skulle knyta skorna.
När min kusin Terry kom ut...
...satte han sig på gungan bredvid mig.
Och på nåt vis-
- lyckades han få mig att sluta skämmas över att jag inte kunde.
Efter en kvart-
- gungade jag högre och snabbare än alla kompisarna i skolan.
Det var min berättelse om Terry.
Tack, Portia. Vill nån fler tala innan mrs Bellefleur kommer fram?
Någon?
Mrs Bellefleur.
Jag klarar inte att gå upp ännu. Jag är inte redo att ta farväl.
Jag vill säga några ord.
Tjuvlyssnade du på mig?
Då så...
Jag gillar inte att tala inför folk-
- men jag höll av Terry, och jag håller av Arlene.
Bon Temps är litet, så de flesta vet säkert att jag är annorlunda.
Men bara några få vet på vilket sätt jag är annorlunda.
Jag...
Jag är telepatisk.
Därför har jag en lite annan syn på kvällen Lafayette pratade om-
- när Terry jobbade sitt första pass.
Jag kände Terry eftersom våra familjer står varandra nära.
När jag hörde att han skulle börja på Merlotte's blev jag nyfiken.
Arlene, jag sa aldrig det då men när du, jag och Terry stod där-
- med servitrisen som vi inte kunde fatta att Sam hade anställt...
Den kvällen tjuvlyssnade jag på Terrys tankar.
Hur går det med kycklingen? Jag får ingen dricks.
- Sluta stressa marinkårssoldaten. - Han heter faktiskt Terry.
- Var inte så hårda mot honom. - Soldaten Terry. Inte illa.
Efter jobbet kan jag bjuda på ett glas som tack för din trogna tjänst.
Lafayette, hon flirtar mer än du. Det vill inte säga lite.
Jag flirtade inte alls! - Flirtade jag, Terry soldaten?
Passa dig för henne, du.
- Här är kycklingen, rödluvan. - Tack.
Den vackraste jag nånsin sett. Nu känns det okej att vara bland folk.
Vad heter hon?
- Va? - Arlene. Hon heter Arlene.
Han älskade dig sen första stunden du kom in hans liv.
Inte många kan säga att de har blivit så älskade.
Men det kan du, Arlene.
Jag...
Du måste bara få veta det.
Tack!
Jason verkar inte komma. Du kanske behöver nån som kan trösta dig.
Är du telepatisk, eller? Var är han?
Det är säkert ingen fara med honom.
Northman!
Eric har massor av Warlows blod. Ta det och lämna oss i fred!
Fan ta Northman.
För mig till det vita rummet där mina vänner ska möta solen.
"Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal"-
- "fruktar jag intet ont, för du är med mig."
"Din käpp och din stav, de trösta mig."
"Du smörjer mitt huvud med olja..."
"...och låter min bägare svämma över."
"Godhet allenast och nåd"-
- "ska följa mig i alla mina livsdagar."
"Och jag ska få bo i Herrens hus evinnerligen."
- Det är min tur! - Släpp in mig!
Hjälp mig, jag måste få smaka!
Fan, vad äckligt.
Släpp in mig.
Snälla ni, jag vill inte dö!
Vad har jag gjort?
När jag förlorar nån jag älskar är du alltid där.
Låt honom dricka mitt blod.
Nej. Han är en jävla kappvändare.
- Snälla! - Dö, era jävlar!
Jag ber dig. Jag var svag, men det ska jag inte vara i framtiden.
Du har ingen framtid. Åt helvete med dig.
Nej, nej!
Jag älskade dig, Jason Stackhouse!
Jag sparade terapeuten åt dig.
Du tar så väl hand om mig.
Klockan var ungefär tre eller fyra på morgonen.
Terry och jag var överens om att förhållandet funkade-
- eftersom vi turades om att bryta ihop.
Ena dagen var det jag som var stark, och nästa dag var det han.
Natten då Mikey föddes var det inte min tur att vara stark.
Jag visste inte hur vi skulle klara det.
Vi hade redan två stora barn och bodde i en liten lägenhet.
Men Terry var...
Han var min klippa.
Han hatar mig! Eller om det är min mjölk eller mina bröstvårtor.
Älskling, det är bara sömnbrist. När du har fått sova fattar du det.
Tänk om han hörde att jag sa att han skulle bli ond?
Bebisar hör bara det positiva. De vet att de är älskade, och det räcker.
- Tror du? - Jag tror inte. Jag vet.
Rensa ut det ur tankarna, Arlene. Rensa ut det.
Nu vill jag att du tar ett djupt...
...renande andetag.
- Känns det bättre? - Lite.
Det var bra. Då tar vi det en gång till.
Hur känns det nu?
Det är bra med mig.
Nu ska du alldeles lugnt försöka få honom att äta igen.
Okej.
Så ja.
- Han gjorde det. - Det är klart.
Terry, titta på honom!
Jag ska säga dig en sak, Arlene.
Jag älskar vår familj otroligt mycket.
Vi älskar dig också.
Åh, tack...
...vem du än är med ljusets gåva.
Det trodde jag aldrig att jag skulle få uppleva.
Jag kommer till dig, sol!
Har vi dödat alla som måste dödas?
Alla utom en.
Lämna mig inte ensam!
Du kommer inte undan!
Du är för jävla långsam! Du är för jävla ond!
Jag vill tacka alla som har talat.
Med era ord har ni hedrat mannen som hedrat vårt land.
- Marinkåren ger en sista hyllning... - Ursäkta.
Big John vill säga nåt.
Ändrade planer. Före marinkåren får vi höra Big John Dixon.
Det är många fler negrer än jag trodde. Vem är Big John Dixon?
- En arbetskamrat till Terry. Tyst! - Men han står inte i programmet.
Nu håller du tyst.
Jag tyckte mycket om Terry Bellefleur.
Jag har inte talets gåva, så jag sjunger en sång i stället.
Sjung ut!
Den här sången sjöng min mormor när jag var liten. "Life Matters".
Jason, jag uträttar Guds verk. Om du dödar mig blir du straffad.
Hur vågar du tala för Gud?
Du är ingen mördare. Gör det inte.
- Det är inte jag. Det är Jesus. - Det är inte Jesus!
Du kan prata med Gud. Varför skulle inte jag kunna prata med Jesus?
Jesus säger till mig att du förtjänar att dö.
Han säger att du kan dra åt helvete för att du pratade med hans far.
Vad sa du, J? Jaha, det ska jag framföra.
Jag skulle hälsa dig att du är ett medelmåttigt ligg.
Gud... Vad ska det bli av din själ, Jason?
Jag vet inte. Men jag har en, åtminstone.
Jag vill inte ha mer blod på händerna. Inte ens ditt.
- Stick härifrån. - Du gör det rätta, Jason!
Akta, så att jag inte ångrar mig!
- Amen. - Amen.
Jag kan verkligen inte se poängen med det där.
Tack, Big John. Det var jävligt bra.
Kom. Din tid på jorden är slut.
Jag ska ingenstans.
- Vart ska du? - Vi lämnade Bill där inne.
- Kom. - Gå. Jag gjorde det ni önskade.
- Vem pratar han med? - Jag vet inte.
Jag känner knappt hans dragningskraft.
Bill! Bill!
Kom.
- Håll er borta från mig. - Jag?
Gå fram till honom.
Det är jag, Bill. Det är ingen fara.
De kommer för att hämta mig. Lilith har skickat dem.
De kommer närmare.
- Ge honom blod! - Vampyrblod funkar inte.
Hans blod räddade oss. Vi kanske kan ge honom lite tillbaka.
Snälla...
Drick.
Drick!
Snälla Bill, lyssna.
Lystring manöver!
Höger om. Framåt marsch.
Halt.
Uppställning.
Skyldra gevär!
Lägg an. Eld!
Flagga.
Manöver!
Lystring!
Å presidentens, marinkårens och en tacksam nations vägnar-
- ber vi er ta emot symbolen för vår uppskattning av er anförvant.
Tack.
Skotten var inget vidare, men de kändes inte förljugna.
Det var inte alls så meningslöst. Terry skulle nog inte ha misstyckt.
- Bra. - Va?
Jag berättar sen.
Tack ska ni ha.
Kom. Nu fortsätter festen hemma hos oss!
Jag bjuder på mat!
Älskling.
Du ger bara mat till mig.
Våga inte lämna mig.